Raud – praegusajal nii tavaline metall, mida odava hinna eest vanametalli kokkuostu viiakse – on meie esivanematele olnud vast isegi tähtsam kui kuld või hõbe. Raud on ainus metall, mida siinsetel aladel sai kohalikust toormest toota, lausa nii suures mahus, et sellest kujunes hilismuinas- ja varakeskajal oluline ekspordiartikkel. Arvatavasti toodeti Eestis 12.–14. sajandil 2000–4000 tonni rauda, millest pool tarbiti ise ja pool müüdi välismaale. Seega oli raua tootmine üks kõige tulusamaid käsitööalasid, mis on uurijate õnneks jätnud ka sügava arheoloogilise jälje.
Rauatootmispaiku on Eestis uuritud juba üle poole sajandi, kuid nagu teaduses sageli juhtub, on küsimusi siiski rohkem kui vastuseid. Kuidas ikkagi omal ajal rauda sulatati? Sellele vastab tõenäoliselt ka kogenud uurija paljutähendusliku muigega: ega me täpselt ei teagi. Arheoloogiline leiuaines ja selle tõlgendamine üksi ei suuda vastata kõigile küsimustele mineviku inimeste tegevuse ja tööde kohta. Siiski, me võime jõuda vastustele lähemale, tehes tööprotsesse ise läbi. Nii on ka rauasulatuse puhul aidanud varasemaid lünki teadmistes täita eksperimentaalarheoloogia.
2023. aastal möödus 45 aastat Eesti esimesest rauasulatuskatsest, mille tulemused on publitseeritud ajakirjas Horisont (vt „Nagu kaks tuhat aastat tagasi«, Horisont 1978, nr 10). Kakskümmend aastat tagasi ilmus Jüri Peetsi monograafia „The Power of Iron», millest on kujunenud tüvitekst uutele uurimustele, mis käsitlevad mineviku Eesti rauatööd. Selle artikli eesmärk on meenutada endisaegsete uurijate jõupingutusi ning heita valgust Eesti kohaliku rauasulatuse uurimise minevikule ja olevikule.
![Kaardil on eri värvidega märgitud eri ajastute rauasulatuskohad. Rauasulatuskohtade täpne kaardistamine ajas ja ruumis võib aidata näha, kuidas on rauasulatustehnoloogia Eestis levinud. Täpsem kaardistustöö seisab siiski veel ees.](http://f7.pmo.ee/O6lsBP_lAU6REdsFyGRKBiyrqjs=/1200x0/filters:format(webp)/nginx/o/2024/07/12/16219039t1hc67b.jpg)
![Graafiku x-teljel on kalendriaastad alates 50 eKr kuni 1600 pKr ja y-teljel on rauasulatuskohtadedateeringute hulk. Graafik näitab suurusjärku, mitu rauasulatuskohta ühel ajahetkelkasutusel võis olla.](http://f8.pmo.ee/dmwLL-Pf9EwnZ0qUdqn17DI5YPA=/1200x0/filters:format(webp)/nginx/o/2024/07/12/16219047t1h3316.jpg)
Rauasulatuse ajalugu Eestis
Teave Eesti rauasulatuspaikade kohta on nii ajas kui ka ruumis levinud hajusalt. Puudub ühtne ülevaade nende muististe liigikindlusest, uuritusest, dateeringutest ja levikust. Ajapikku on leitud uusi tootmispaiku, mida ei ole seni publikatsioonides käsitletud, rääkimata nende arheoloogilisest uurimisest.
Praeguste teadmiste järgi algas kohalik rauatootmine Eestis ajaarvamise vahetuse paiku ehk umbes kaks tuhat aastat tagasi ning kestis vahelduva eduga 18. sajandini. Seda kronoloogiat iseloomustavad pingelise ja vähem pingelise tegevusega ajajärgud, mida seni on olnud võimalik teha kindlaks, võrreldes rauasulatuspaikade dateeringute hulka. Graafikult on näha, et esimene rauatootmislaine kestis 1. sajandist eKr 4. sajandini pKr. Toonaseid rauasulatuskohti leidub üsna laial alal: Harjumaal (Rae ja Jüri), Tartumaal (Puiato ja Tindimurru), Ida-Virumaal (Mäetaguse Metsküla) ja Viljandimaal (Olustvere).